Den skulle vara fin på ditt kontor.
Skulle jag ta med den på tåget, som ett barn som vunnit pris?
-lngen vill verka bry sig om priser. -Men du gör det.
-Visst är det sorgligt? -Roger var mycket vältalig.
Han vill bli erkänd för att sälja bra. Kreativitet är mindre viktigt.
-Kreativitet säljer. -Men det var han som höll talet.
Du är snygg i smoking.
-Säg det. ''God afton, mrs Draper.'' -Förtjusande.
Klockan är åtta.
Fan.
Herregud.
Mamma, Ethel är där nere.
-Hon lagar frukost. -Mamma har ont i huvudet.
-Vad är det? -Pappas chefhar vunnit ett pris.
-Pappa också. -För att han är en bra ryttare?
Gå ner och ät.
Det finns nog Alka-Seltzer i köket.
-Mår du bra? -Jag vill inte höra fräsandet.
Grattis, mr Draper. Det var en bild iAdvertisingAge.
lngen läser den, som tur är.
Fantastiskt.
-Mr Campbell och mr Kinsey har gått. -Så oförskämt.
De sa att Nookie-priset stigit er åt huvudet.
-Grattis, förresten. - Grattis, ni med. -Tack, Peggy.
-Grattis? För att du kom i tid? -Min novell har blivit publicerad.
-Så roligt. -l Atlantic Monthly.
-Grattis. -Gällde det dig, Kenny?
''Tappa en lönn en kall Vermont-morgon.''
Cosgrove har med en novell iAtlantic Monthly.
-Jag serfram emot att läsa den. -Behåll den, jag harflera.
-Grattis. Det är ju jätteroligt. -Du ärförfattare. Du skriver.
Ja, men noveller är inte min starka sida. Jag har skrivit två romaner.
Om vad?
En handlar om en hårding på en olje- plattform som flyttartill Manhattan.
Den andra handlar om en änka som ärvt familjens gård. En pojke hjälper henne.
Det låter inte ens dumt. Båda låter bra, menar jag.
-Vill du läsa en? -Ja.
Men jag vill också prata om Liberty Capital Savings.
Jack Koenig säger att de vill ha en ny kampanj.
Räntorna är desamma. De vill ha nåt fyrverkeri som lockarfolk till banken.
Jag avskyr när de säger ''fyrverkeri''.
Speciellt när de pratar om en brödrost eller en mixer.
Jack vill trappa upp brödrostkrigen för att locka kvinnor.
Dumt, de flesta kvinnor väljer inte bank åt familjen.
-lnte hemma hos mig. -De går till banken.
Vi försökerfå med flickorna och familjerna, men vet ni vad?
-Män behöver sina egna konton. -Män?
Jag är med. Diskretion.
-Kontoutdragen skickas till kontoret. -Ja.
-Liberty Capitals privatkonto. -Nej.
-Chefskonto. -Det var därför han vann ett pris.
Våra konton vann priset.
Ett samtal från Bix Beiderbecke.
-Mr Beiderbecke? -Det är jag. Och fråga inte vem.
-Vem är Bix? -Trumpetaren. Jag tänkte spela idag.
-Varifrån ringer du? -Jag har precis fått en telefon.
Direktförbindelse.
-Som kvällen på stationen. -Jag är på jobbet, Midge.
Kom bara hit och dra mig i håret och skända mig.
Jag ärtillbaka efter lunch.
Kenneth Cosgrove. Jag tror att jag måste spy.
Vem är han? Från Burlington i Vermont. Hans pappa ärförsäljare.
-Och? -Att han inte sa nåt tidigare.
Han gick bara omkring som den idiot han är.
Jag har en historia om när jag hamnade i Jersey City-
-med en massa svarta och vi kom överens. Bra historia, eller hur?
-Nej. -Men den är det.
-Tidningen kommer ut i hela landet. -Ja, och det smärtar också.
Det var det, det var därför jag ringde. Nu kan du gå.
Du får inte ringa till jobbet.
Jag är rädd och ensam hela tiden.
Jag börjar prata med dig och ringer hela tiden för att fråga när du kommer.
-Det härfunkar nu. -Det funkade idag.
Jag är ledsen om ditt liv är en enda röra.
-Du behöver inte mig. -Jag sårar dig.
-Gillade du inte samtalet lite grann? -Jag är ju här.
Ja, och du väntade med att få mig att känna mig dum för att jag ringde.
Jag gillar att du kommer hit och uppträder som nån annan.
Det måste vara intensivt över 1 4th Street.
Du sätter dig på tåget...
Din blick när jag öppnar dörren...
lbland tänker du på annat, men du...
...lägger alltid in en högre växel.
-Jag tänker inte ens på det. -Jag vet.
Jag tycker om att vara din medicin.
Okej.
-Vad är det? Du gillar den inte. -Det gör jag visst.
Jag älskar att du sitter ensam vid skrivmaskinen och tar en whisky.
Men du gillar den inte.
Jag läser mest klassiker. Den ärför modern för mig.
Verkligen?
Det är en sorts komplimang, men det var nog inte så du menade.
Jag tycker att det är konstigt att björnen kan prata.
Björnen pratar inte.
Det är vad jägaren föreställer sig att björnen tänker.
-Den är bra skriven. Skicka iväg den. -Ja, när jag är klar med den.
Ge den till Charlie Fiddich. Han är väl en avtungviktarna?
Din vän Laura säger att han får saker att hända. Han kan hjälpa oss.
-Ring honom och be honom läsa den. -Varför just nu?
Vet du vem Ken Cosgrove är?
Han är kontochef, precis som jag. Visste du det?
-Min pappa läserAtlantic. -Ditt skrivande är väl bara en hobby.
Folk vet vem han är.
Älskling... Charlie Fiddich? Du överraskar mig.
Du vet hur mycket det betyder för mig.
-Du skulle ju göra allt för mig. -Du blev så upprörd när jag berättade.
-Berättade vad? -Peter...
Att han var min förste.
Ja...
Det här kan gottgöra det.
Låt Charlie Fiddich se vad han gått miste om.
Okej.
-God morgon. -Mötet börjar i konferensrummet.
Cosgrove, det är ett tecken på mod-
-och jag vill se mer av det.
Det ligger tio sidor på en roman i alla skrivbord på det här stället.
Novellen var inte i min smak, men du vet vad folk vill ha.
-Hur mycket fick du? 100 dollar? -Ja, ungefär.
Då säger du inte upp dig.
-Miss Holloway, kan ni ta över? -Ska vi börja med Maytag?
Ska du klaga på annonstexten nu när du är en storförfattare?
-Vi behöver 50 procent i förskott. -När ska du ringa kunden?
Vi pratade i förra veckan. Jag ska kolla igen.
Bra. - Rio de Janeiro?
Annonsen gick så bra att de vill förminska den och ha den i Det Bästa.
-Stor annons. -Liten tidning.
-Lucky Strike? -Bra försäljning. Målet inte avgjort.
-Det är du som ska kolla Washington. -Efter valet.
Ursäkta mig.
-Allt för att slippa mötet. -Han heterAdam Whitman.
-Var är han? -l receptionen.
-Jag måste ta hand om det. -Visst.
-Kom tillbaka, bara. -Jag ordnar det.
Kan jag hjälpa dig?
-Kan jag hjälpa dig? -Det är du.
Det är verkligen du. Det är otroligt, Dick.
-Vad pratar du om? -Jag är vuxen, men det är jag.
Det ärAdam, din lillebror.
Jag heter Don.
Det står Donald Draper, men det är du.
-Är du arg på mig? -Jag vet inte ens vem du är.
Jag har blivit lång. Men det är jag, Dick.
Jag är portvakt för en firma i Empire State Building.
-Jag hittade den i en papperskorg. -Du blandar ihop mig med nån.
Kan du inte ens titta på mig?
-Du är på jobbet. Jag kan komma igen. -Nej.
Det ligger ett kafé tre kvarter västerut. Delight.
-Vi ses där klockan tolv. -Toppen.
Är allt klart inför Liberty Capital-mötet?
-Ja, naturligtvis.Allt är klart. -Tack, allihop.
Kul att ni får det att låta som om ni arbetar hårt.
Otroligt. Det är verkligen du.
-Vad vill du? -Jag förstår inte.
Har du inget att säga? lnget du vill fråga?
Dick, jag trodde att du var död och nu är du här.
Det är inte jag.
Kan du inte ens säga mitt namn?
-Adam. Det är inte jag. -Jo, det är det.
Vad hände med dig?
Varför gjorde du det? Varför lämnade du mig?
Jag kunde inte återvända.
Jag visste att du inte var död. Jag såg att du gömde dig i fönstret.
-Jag var bara åtta, men jag visste. -Det är länge sen.
Jag såg bilden i tidningen och det var så likt dig, förutom runt ögonen.
Donald Draper? Vad är det för ett namn?
-Människor byter namn. -Jag antar det.
-Vad hände med...henne? -Mamma?
-Hon var inte min mamma. -Hon är död.
-Cancer i magen. -Bra.
Farbror Mac tog det hårt. Han är också död.
Vill du verkligen inte ha nåt?
Jag har en klump i halsen. Jag får inte ner nåt.
Har du saknat mig?
Naturligtvis.
-Kul att se dig. -Du ser ut att må bra.
-Jag hade hellre ätit lunch. -Jag ska träffa en inredningsarkitekt.
En annan gång. Jag lovar.
-Du sa att du gillade novellen. -Ja, så mycket nåt sånt går att gilla.
-Gillade du den eller inte? -Det viktiga är väl om jag ger ut den?
Ja, det är sant.
-Träffar du fortfarande Laura? -Ja, hon är fantastisk.
-Rolig. -Ja, det är hon.
Trudy, jag vill prata med dig om nånting helt annat.
Jag saknar dig. Jag saknar att...vara med dig.
-Det vartrevligt att höra. -Jag vet att du är gift.
Det behöver inte vara mer än att vi ses.
Det kan jag inte. Charlie, jag...
Det kan jag inte. Jag är nygift.
Kanske som i en film. Nån gång i framtiden när vi är gamla.
Jag vill ha dig nu, inte när du är gammal. Jag vill ha dig nu.
Jag vet att du aldrig kommer att lämna honom.
Jag kan bevara en hemlighet.
Nej, Charlie. Jag ber dig.
-Spring inte, Sally. - God dag. -God dag.
-Är ni mrs Draper? -Och du är väl Peggy?
Så roligt att träffa er.
Detta är Sally och Robert. Vi ska ta ett porträtt.
Naturligtvis, det visste jag ju.
-Är han där inne? -lnte just nu, men stig gärna på.
Jag kommer snart.
-Joan? Du måste hjälpa mig. -Släpp mig.
Mrs Draper är här-
-men inte han.
Prata långsamt.
Mr Draper är ute och jag ska inte veta var.
De ska ta bilder och jag hann inte påminna honom.
-Han kommer och går. -Var är han?
Hittar jag på nåt kan mrs Draper komma på honom.
-Då vet han att jag vet var han var. -Var är han?
-Jag vet inte. -Jo, och du ska berätta det för mig.
-Annars hjälper jag dig inte. -Du är otrolig.
Han träffar en kvinna. Han träffade henne häromdagen.
Han kom tillbaka kladdig och lugn. Jag är usel som berättar det.
-Vem är hon? -Jag bryr mig inte. Skynda dig.
Du krånglar till det. Gå dit och underhåll henne och skitungarna.
Säg att du inte vet var han är och att du glömde säga till honom.
Låt honom komma på en ursäkt själv. Det gör han.
Sen ber du om ursäkt för...hur dum du är.
Det hade jag nog gjort i alla fall.
-Jag skulle inte ha sagt nåt. -Nej.
Jag skvallrar inte, men du skulle inte ha sagt nåt.
Det var inte så här jag tänkte mig det. Du ber hela tiden om ursäkt.
-Var har du varit hela tiden? -Här och där. Här, för det mesta.
Jag är inte arg på dig. Jag vill bara veta.
Se på dig. Vem är Donald Draper?
Har du fru och barn?
Jag ska gå.
-Var det allt? -Ska jag betala lunchen?
Du åt ju inget. Varför är du så här?
När jag var liten drömde jag om den här dagen. Jag tillhör din familj.
Jag vill bara vara en del av ditt liv.
Så kommer det inte att bli, Adam. Jag ska gå nu, sen är det över.
Jag bjuder inte på lunch, för det här har aldrig hänt.
Jag tycker inte heller om svart lakrits.
-Ska vi verkligen vänta? -Ja. Tänk att jag glömde.
-Nu missar du lunchen. -Jag har mat med mig.
Du ska säkert gå ut ikväll, så det är lika bra att ta det lugnt.
Har du nån pojkvän?
Nej, jag arbetar mycket. lbland går jag på blindträffar.
-Dem minns jag. Besvikelser. -Ja.
-Hur går det? -Nej, tack. Jag stannar.
-Behandlar mr Draper dig väl? -Ja, han har visat stort tålamod.
-Är det inte jobbigt när han babblar? -Ursäkta mig?
Jag skojade. Du vet nog mer om honom än jag.
Ni är så fin i det ljuset. Ni borde ta bilden där.
Jag ville gärna se bra ut.
-Mr Draper, jag... -Porträttet.
Var har du varit? Vi skulle just gå.
-Förlåt att jag glömde påminna er. -Jag skulle ha kollat.
Jag är så dum. - Förlåt mig, mrs Draper.
Det gör inget. Vi måste bara torka av chokladen.
Vi får göra det på vägen. De väntar nog.
Trevligt att träffas.
-Det gör inget. -Tack.
-De är hemska. -Nej.
-Don varförsenad. -Carlton är alltid försenad.
-Vi är inte så viktiga för dem. -Det är vi visst. Sluta.
Helen Bishops familjeporträtt, då? Det har ett stort hål.
Jag vill ta om dem. Sally ser tjock ut.
-Det tycker jag inte. -Don kommer att tycka att de är bra.
Den här, kanske. Förstora den. Den dugertills ni tar ett julkort.
Färgerna är inte heller bra. Har jag fel?
Jag vill bli behandlad som en drottning på kontoret, men det blir jag sällan.
Det är som att komma till ett annat land utan att kunna tala språket.
Jag känner mig dum på Carltons kontor. Allt Manhattan-snack.
Våra män.
-De är bättre här, eller hur? -Absolut.
Vi tog din idé och använde den på banken.
-Bankprodukter, inte hushållsprodukter. -Var inte de osexiga?
Vi hade dåliga idéer, som bankkonton för barn.
Men så fick Don en lysande idé. - Don?
Paul har koll på det.
Den moderna chefen är en upptagen man.
Hans liv är komplicerat med utgifter förföretaget, familjen och fritiden.
Hur håller man reda på det? Det kan Liberty Capital hjälpa till med.
Okej. Vad är det här?
Ett privat konto för män.
-Kontoutdragen skickas till kontoret. -Jag förstår.
För att organisera livet. Frihet åt libertinen.
-Bra. -Är det vad det säger?
Ja, med ordet ''privat'' istället för ''frihet''. Privat chefskonto.
-Vad skrattar du åt? -Det är inget nytt...
...men det finns inget namn på det och vi har inte kunnat ta betalt.
Jag gillar facklan. Den säger: ''Bränn dig inte.''
Det kan skapa jobbiga diskussioner.
-Men det är bättre än en kalender. -Låt oss tala om placeringen.
Hej. Jag öppnade allt utom det där.
Om du skulle ändra dig. 5G.
En handlar om en hårding på en olje- plattform som flyttartill Manhattan.
-Den andra... -Jag har precis läst den. Fantastisk.
-Tack. Det betyder mycket för mig. -Skönt att se nåns passion belönas.
Jag har inget exemplar...
-...och jag vill ge den till min tjej. -Va?
Du sa ju att du hade 50 exemplar.
-Kanske. Annars finns den överallt. -Skönt att höra.
-Ska ni gå? -Ja, för resten av dagen.
Jag åker hem. Du kan ringa dit.
Varför ignorerar han mig?
Antagligen för att han är så snygg att han kan få allt.
-De flesta här kan inte det. -Jag trodde han var annorlunda.
Gör ditt jobb, och se till att han ärfläckfri här och hemma.
Om han ser att du klarar det, är du guld värd.
-Är det mitt arbete? -Ja.
Det är hans privatliv. Privat.
-Såna är de. Därför älskar vi dem. -Jag älskar honom inte.
Om du ens funderar på att döma honom, så är du i fel bransch.
Du måste slappna av. Du ser alltid så desperat ut.
-Det är ett märkligt arbete. -Men det är det bästa.
-Kenny... -Va?
Jag har varit oförskämd, men det är så hård konkurrens här.
Jag visste inte att du också var min konkurrent.
Du förlorade.
-Hej, raring. -Hej, älskling.
Jag har goda nyheter.
-Charlie Fiddich var här idag. -Jaså? Då gick alltså lunchen bra.
Det var ingen lunch. Det sa jag.
-Vad sa han, då? -Att han ska publicera din novell.
-Fantastiskt! När? Var? -Boys Life Magazine.
-Du får 40 dollar. Många läser den. -Skojar du? Boys Life?
Den historien var bra nog för The New Yorker.
-Jag trodde att du skulle bli glad. -Ett års arbete.
Du vill inte att jag lyckas.
-Historien blir ju publicerad. -l Boys Life.
Antagligen bredvid en annons för exploderande cigarrer.
Jag kunde ha ordnat så att den kom in var som helst om jag bara velat.
Och varför gjorde du inte det?
Varför skulle du vilja sätta mig i den positionen?
Jag pratade med pappa om huset i Cape May. Det går bra i augusti.
Bra.
-Synd att det ligger så långt bort. -Så långt är det inte.
Tråkigt att du jobbar i augusti. Men jag gillade Peggy. Fräsch.
-Som en nyponros. -Du låter besviken.
-Har du läst nåt i Look Magazine? -Jag gillar henne.
En kvinna måste kommentera sin mans sekreterare.
Hur mår du, Don?
Jag kanske måste åka tillbaka till kontoret.
Telefon.
-Hallå? -Jag måste träffa dig. Är du upptagen?
Naturligtvis inte.
Jag åker nu. 25 minuter.
-Jag vet inte ens vad du vill dricka. -Det du har.
Jag är så glad för att du ändrade dig. Kom in. Sätt dig.
Jag vet att det är hemskt. Det är bara temporärt, hoppas jag.
Se på dig. Nu ser du mer ut som dig själv.
Jag kom hit för att jag vill förklara nåt.
Sluta prata så där. Så svårt är det inte.
Hör på mig, Adam.
Jag har ett liv och det går bara i en riktning: framåt.
Vad vill du dricka? Gin?
Jag hittade den under en soffa på ett kontor. Jag tyckte jag kunde ta den.
-Kaffe. -Det kan jag ordna.
Så Abigail och farbror Mac är döda?
Ja, det är konstigt.
Ditt kontor var flott.
Med tanke på priset måste du vara en framstående person.
-Det är jag väl. -Alla har alltid sagt att du är smart.
Farbror Mac tyckte att du var blödig, men det är du väl inte?
Nej, det är jag inte.
Vad gör du?
Det är 5 000 dollar.
Det är allt jag har.
Ta dem och lämna New York. Sen vill jag aldrig mer veta av dig.
Det var inte det jag ville.
-Det ärfel. -Det är allt jag kan göra.
Menar du allvar?
Du trodde att jag var död. Börja tro det igen.
Vart ska jag ta vägen?
Adam, det är 5 000 dollar.
Skapa ditt eget liv.
Jag har för mycket här.
Det kommer att bli bra.
Hur gick det? Är krisen avvärjd?
Ja, pappren ligger på mitt skrivbord.
Vill du hälsa på barnen?
Nej, jag vill bara sova.
Jag vill prata med dig om nåt, men jag vill inte att du blir upprörd.
Det blir jag inte.
-Du avskyr Cape May, och pappa... -Nej, det ärtoppen.
-Jag ser redan fram emot det. -Pappa kanske också är där.
-Han ser på mig på ett obehagligt sätt. -Du stal hans lilla flicka.
Jag tänkte att vi kanske kunde köpa ett lantställe.
Nåt närmare, som är vårt.
Jag vet att det varit ett bra år.
Jag vet inte, Bets.
Jag tycker att Cape May är bra.
Vi har inte så mycket pengar nu. Det är inget att oroa sig för.
Jag vill bara vänta till nästa år.
Bra.
För jag gillar att träffa pappa.